ZAČÁTEK
V chladné modři domova,
kde houpou se lilijice ve vlnách,
promlouvám
s bezpočtem
bratrů a sester
jazykem ukrytým v bublinách.
Vzpomínáš?
Dávno, dávno tomu,
žili jsme, ty a já,
v tomhle modrém moři spolu.
Ryby a krabi,
medúzy, ježci,
ti všichni byli
tví sourozenci.
Sósuke, za chvilku ať jsi doma!
Dobře.
Zlatá rybka!
Zasekla se.
To bylo divný.
Snad není mrtvá.
Olízla mi prst, žije!
Sósuke, už musíme jet!
Liso, chytil jsem zlatou rybku!
To je ale podivný vítr.
Sósuke, za chvilku startuju!
Máte ji?
Cože, chytil ji člověk?
To je špatný, moc špatný.
Snad teď neumřela.
Je živá!
Sósuke, přijedu pozdě!
Liso! Chytil jsem zlatou rybku!
Co prosím?
Zlatou rybku, dole u kamenů.
Promiňte, ale tady herbicidy používat nesmíte.
Nebesa, kdepak! Tohle je čistá mořská voda.
Musím se pořád zvlhčovat.
Hlavně když to není herbicid!
Mějte se!
Tohle je moc špatný.
To byl poděs.
Ale ty takhle o lidech nemluv, Sósuke.
Neboj.
Bereš si tu rybku do školky?
Nebude to vadit?
Myslím, že ne. Postarám se o ni.
Je roztomilá.
Dneska zavírají suchý dok!
Sněz si ještě cestou sendvič.
Třeba má hlad.
Dáš si?
Ranka zmizela!
Budu té rybce říkat Ponjo.
Je jedinečná, dokáže kouzlit!
Zahojila mi ranku na palci.
Co kousek šunky?
Liso, Ponjo chutná šunka!
To jsme dvě.
Ale ne!
To je hnus!
Přidej, Liso!
Odporná špína, to není možný!
Dobré ráno!
Koukni, Ponjo, tamhle je vidět náš dům!
Dojdeš už sám?
- Užij si to. - Ahoj!
Ránko! Promiň, že jdu pozdě.
- Dovezeš vozík Noriko, prosím? - Jasně.
Dobré ráno, Sósuke.
Teď nemůžu, Jošie, zastavím se potom.
Páni!
Ahoj Sósuke.
Teď nemám čas, Toki.
Teda.
Co když se paní učitelka naštve?
Už to mám!
Počkej tady, hned se vrátím.
Ale co když tě najde kočka?
Nikam nechoď, za chvilku se zastavím.
Na shledanou!
Nebojte se, určitě to zvládne.
Dobře, děkuju. Ahoj!
Dobré ráno, paní učitelko.
Ahoj Sósuke.
Ahoj maličký.
- Sósuke! - Ahoj Kumiko.
Máma mi koupila nové šatičky! Líbí se ti?
Ahoj Sósuke, pojď si hrát.
Teď nemůžu.
Jak to?
Protože dělám něco jiného.
S tebou není legrace.
To teda není.
Ponjo!
Sósuke!
Kumiko!
Co to tam máš?
Nemáme si do školky nic nosit!
Tyhle keře ke školce nepatří.
Ukaž mi to!
Zlatá rybka!
Není to zlatá rybka, ale Ponjo.
Ponjo? Ukaž, chci se podívat!
Slibuješ, že o ní nikomu neřekneš?
Slibuju!
Tak koukej. Že je roztomilá?
Vypadá tlustě. Moje zlatá rybka je mnohem roztomilejší.
Může si za to sama, neměla na tebe být zlá.
Přiliju ti vodu.
Ponjo!
Nahnala jsi mi strach.
To je zvláštní, jako bych slyšela Sósuka.
Ale teď by měl být ve školce.
Nejspíš už mám slyšiny.
Byl jsem to já, Jošie.
Věděla jsem, že je to tvůj hlas!
Chcete hádat, co tu mám?
- Jo! - Tak dobře!
Jakou to má barvu?
Červenou!
Trefa.
Jak jste to poznaly?
Ukaž nám to.
Tak jo.
Ta je krásná.
A moc roztomilá.
Jmenuje se Ponjo.
Má hrozně ráda šunku a umí kouzlit.
Pořezal jsem se na palci, ale ona mi ho hned zahojila.
Třeba by nám zahojila nohy.
Abychom mohly běhat jako ty!
Musel bych se jí nejdřív zeptat.
Můžu se podívat?
Samozřejmě, Toki.
Nebesa, ono to má obličej!
Rychle to hoď zpátky do moře,
nebo nás postihne cunami!
Ty jsi tak pověrčivá, Toki!
Tyhle rybky nosí smůlu.
To přece vědí všichni!
Už je to tady! Cunami!
Postihla nás cunami!
Cunami!
Co se stalo, Toki?
Podívejte se na moje oblečení!
Sósuke!
Okamžitě se vrať a omluv se Toki!
Neboj se, já tě ochráním.
Sósuke.
Ponjo!
Ponjo. Sósuke.
Ponjo má ráda Sósuka!
Já tě mám taky rád.
Ponjo má ráda Sósuka!
Ponjo!
Sósuke!
Ponjo!
Třeba to byl osud, Sósuke.
Ten nezměníš.
Ponjo se narodila v moři,
tak se zkrátka vrátila domů.
Doufejme, že zase nepotkáme toho poděsa.
Dáš mi líznout?
Rychle, než se rozpustí!
Ujde!
Hlavu vzhůru, večer se vrací Kóiči.
Mrzelo by ho, kdyby tě viděl smutného.
K oceánu už dneska nechoď.
No jo.
Sósuke.
Pojď už domů.
Myslíš, že by nás Ponjo mohla najít podle kyblíku?
Existuje jediný způsob, jak to zjistit.
Vezmeš to, Sósuke? Určitě volá Kóiči.
Prosím.
Jo, to jsem já.
KOGANEI MARU
Jo, to jsem já.
Dneska večer to nezvládnu.
Dám signál od pobřeží.
Dobře, předám ti Lisu.
Kóiči? Ano. Cože?!
Nemůžeš se z toho vyvlíct?
Skvělý! Tak prostě necháš ženu s dítětem na útesu!
Můžu se na to vykašlat!
Sósuke, zajdeme si někam na večeři.
Já chci jíst doma.
Tamhle je! Liso, zhasni!
To je Sósuke! Geniální kluk, a to je mu teprve pět.
Tvoji ženu to musí pěkně štvát.
Říká, že se ti omlouvá.
P-I-T-O-M-E-C.
Teď říká, že tě miluje!
Strašně moc!
PITOMEC
To je nádhera!
ŠŤASTNOU CESTU
DĚKUJU
DOBROU NOC
Nebreč, Liso.
Já taky nebrečím.
Slíbil jsem Ponjo, že se o ni postarám.
Doufám, že nebrečí i ona.
Dobře, spravíme si náladu.
Šťastnější už být nemůžu!
To bolí.
Neboj, Sósuke.
Ponjo je určitě v pořádku.
Pojď, sníme večeři i Kóičimu!
Je to moje chyba,
neměl jsem tě brát s sebou.
Kolikrát jsem tě před lidma varoval?
I dech mají zkažený.
Musíš něco sníst.
Slyšíš, Brunhildo?
Já chci šunku.
Šunku?
Zatroleně, co jsi to tam vyváděla?
Odpověz mi, Brunhildo!
Nejmenuju se Brunhilda, ale Ponjo.
Ponjo?
Ponjo má ráda Sósuka.
Z Ponjo bude člověk.
Člověk?
Jak ty odporné bytosti vůbec můžeš mít ráda?
Připravují moře o život.
I já jsem kdysi patřil mezi ně.
Ale podařilo se mi z té hrozné linie vymanit.
Ponjo chce ruce.
A tyhle nohy se mi taky nelíbí.
Chci nohy jako Sósuke.
Takový nesmysl!
Koukni! Ruce a nohy!
Podívej!
- Že tys ochutnala lidskou krev! - Koukni!
Chci vidět Sósuka!
Ne! Jeho krev ti narušila DNA!
Vrať se do původního stavu.
Zpátky. Zpátky!
Nefunguje to! Potřebuju víc síly.
Já chci odsud!
Chci jít pryč!
Pusť mě!
Znehybni se, krvi zlá.
Zpátky, zpátky!
Stejně silná jako její máma.
Dokud ji udržím takhle, měla by být v pořádku.
Ale neudržím ji moc dlouho.
To zvládne jenom její matka.
To ne! Pro vás je můj elixír příliš silný!
Běžte pryč! Hybaj!
Krabí štít nevydržel, to je nebezpečný.
Mohla by se narušit přírodní rovnováha.
Klid, jen klid.
Pokaždé, když se s ní mám sejít, přepadne mě špatný pocit.
Tahle várka už by měla být hotová.
Tady nic neprosakuje.
Vchod ale netěsní.
Budu ho muset opravit.
Kdyby sem někdo pronikl, to by bylo neštěstí!
Vynikající!
Cítím moc oceánu až ve své DNA.
Až se tahle studna naplní, nastane období oceánu.
Vzplanutí života srovnatelné s kambriem!
Odporná éra člověka se konečně uzavře.
Zavři se!
Zoubky!
Vrátím se za Sósukem!
Sósuke!
Kapitáne, podívejte!
To je cunami! Naveď loď do vln!
Co to je?
Kapitáne, vysílačka ani radar nefungují!
Holčička? Nebude jí víc než Sósukovi!
Na shledanou zítra.
Děkuju.
Opatrujte se.
Nechceš počkat na Lisu tady?
To je dobrý, půjdu zkratkou. Na shledanou.
Ahoj.
Dej na sebe pozor.
Ahoj Sósuke. Promiň, vypadl proud.
Asi nešlo otevřít.
- Jak bylo ve školce? - Dobře.
Klidně běž domů, Liso, my to zvládneme.
A co babi Kaneko?
Za chvíli přijede, bude v pořádku.
Stejně tu zůstaneme přes noc.
Měli byste jet, dokud to jde.
Počkej na mě, Sósuke.
Tak jo.
Jošie.
Sósuke! Jsi to ty?
Ve tmě už moc nevidím.
Něco jsem ti přinesl.
Copak to je?
Pro tebe mám taky, Noriko.
Děkuju.
Vůbec nic nevidím.
Taková silná bouřka, a ještě vypadl proud.
Já tady přes noc zůstat nechci.
Skvělé, elektřina už zase jede.
To je zlatá rybka!
Třeba to světlo přičaroval Sósuke.
...dnes večer velmi silná bouře.
Lodě by měly plout nanejvýš opatrně...
Ta telka je k ničemu.
A ty předpovědi taky nestojí za nic.
Měl bys jít domů, Sósuke.
Tvoje zlatá rybka nám přinese štěstí.
Teď už se nebojíme.
Tak jo.
Mám něco i pro tebe, Toki.
Je to celé pomačkané, co je to?
Patří to takhle.
Už to mám, kobylka!
Ne, je to lodička.
Jako loď tvého táty, že ano?
Jo.
Stejně to vypadá jako kobylka.
Jedeme, Sósuke, se všema se rozluč.
Dobře.
Na shledanou, všichni.
Na shledanou.
Ať tě ten vítr neodfoukne!
Nastup tudy.
Nefungují ani telefony.
Moře se vzdouvá čím dál víc.
Myslíš, že se lodě potopí?
Na otevřeném moři jsou v bezpečí.
Přesně tam je určitě i Kóiči.
Liso, jsou vidět ryby!
Zapni si pás!
12. OHAMA
Musíš to otočit, Liso.
Celé město se evakuuje.
V domově důchodců ale všichni zůstali!
Ti budou v pořádku, jsou na závětrný straně.
Musím se dostat domů!
- Tudy to nepůjde. - Musíš to objet.
- Drž se, Sósuke. - Dobře.
- Nejezdi tam! - Pozor na tu vlnu!
Už je tady!
Uteč, Liso!
Ty ryby jsou pořád za náma.
Zapni si ten pás, Sósuke.
Pořádně se drž!
Ta vlna snad nikdy neopadne!
- Spadla tam holčička! - Cože?
Jela na rybě.
Kde?
Moře pořád stoupá.
Sósuke, kde jsi viděl tu holčičku?
Tamhle, jela na hřbetu ryby.
Jela na rybě?
Sósuke, musíme jet.
Vydrž, už jsme skoro doma.
Tamhle je holčička!
Venku je to nebezpečný, pojď radši k nám!
Počkej tu, Sósuke.
Ty ji znáš?
Ponjo?
To jsem já!
Je to Ponjo!
Liso, z Ponjo je holčička!
Jsem zpátky!
Poslouchejte, děti.
I když teď všechno vypadá podivně,
musíme zachovat klid.
Dobře.
Buďte hodní.
Sundej si pláštěnku, Sósuke.
A ty podrž světlo, Ponjo.
Přinesu ti něco na osušení.
Pojď sem, Ponjo!
Voní to jako ty!
Ponjo!
A mám tě! Teď tě trochu otřu.
Máš krásné zrzavé vlásky.
Jak to, že nejsi mokrá?
Ponjo přece byla rybka, takže ji voda nezamáčí.
Tohle je super.
Kdo si dá čaj?
Ponjo, pojď mi posvítit.
Už jdu!
Schválně, jestli budeme mít vodu.
- Určitě! - Určitě!
- Voda! - Voda!
Venku máme nádrž.
Uvidíme, co plyn.
Tadá!
- Bezva! - Bezva!
Máme propan.
Tak se posaďte.
Ano!
Ke stolu, Ponjo.
Sedni si takhle.
A všechno si odlož.
Budeš potřebovat ruce.
Můžu použít nohy!
Týjo!
Co to vyvádíte?
Ponjo umí hýbat nohama stejně jako rukama!
Prosím.
Tohle je nejlepší.
To jsem potřebovala.
Co teď?
Ponjo chce šunku!
Šunku přece miluje.
Tak se půjdeme najíst.
Ale nejdřív zapneme generátor.
Potřebujeme elektřinu, abychom se mohli spojit s Kóičim.
To je můj táta.
Zlý čaroděj?
Kdepak, trumbero.
Je to lodní kapitán.
Povíš nám o svém tátovi, Ponjo?
Fudžimoto! Drží Ponjo ve vězení!
Utekla jsem.
A co máma?
Mámu mám moc ráda!
Ale jde z ní strach.
To zní jako Lisa.
Ponjo, pojď mi posvítit.
Třeba je v něm moc staré palivo.
Nebo je ucpaný.
Ucpaný.
Přímo tamhle.
Hotovo!
Svítí!
Týjo, Ponjo!
Anténa!
Myslíš, že se všechny lodě potopily, Liso?
Nejsou vidět žádná světla.
Moc nahlas!
Co se děje?
Ani vysílačka nefunguje.
Tady JA4-LL, JA4-LL.
Slyšíš mě, Kóiči?
Tady Lisa, Sósuke a Ponjo.
Všichni jsme v pořádku.
Zrovna se jdeme najíst.
Šunka!
Můžu? Pozor, pálí to!
Ještě není hotová.
Trvá to tři minuty.
Zavřete oči.
Ještě ne.
Nekoukat, Ponjo.
Hotovo, můžete se podívat.
Tadá!
- Šunka! - Máš radost, Ponjo?
Liso! Ponjo usnula.
Musí mít za sebou dlouhou cestu.
Asi ano.
Koukni, Sósuke, moře se zklidnilo.
Možná proto, že Ponjo usnula.
Podívej se tamhle.
Hýbe se to, někdo tam je.
Myslíš, že je to někdo z domova?
A je pryč.
Bylo to na horské cestě.
Sósuke, zůstaň tady s Ponjo.
Teď už by se mohlo dát projet, když to vezmu kolem hory.
Jedu do domova.
Pojedu s tebou.
Ty zůstaň doma s Ponjo.
Já chci jet s tebou, Ponjo může jet taky.
Pojedu s tebou!
Sósuke, náš dům za bouřky funguje jako maják.
Jako posel světla a naděje těm, kteří uvízli ve tmě.
Někdo tu musí zůstat.
Děje se teď hodně věcí, kterým vůbec nerozumím.
Ale nejvíc se bojím o babičky v domově důchodců.
Už to, že tě tu můžu bez obav nechat, mi pomáhá.
Neboj se. Slibuju, že se vrátím.
Opravdu slibuješ?
Slibuju.
Už to nemůžeš vzít zpátky.
Mám tě ráda, Sósuke.
Vidím město!
Konečně světla, podle kterých můžeme najít směr.
Tohle město jsem nikdy neviděl.
Že by nás bouřka zavála až k Americe?
To není město.
Ani žádný přístav.
Jsou to všechno lodě!
Díváme se na horu lodí, které sem zanesly vlny.
Hřbitov lodí! Co se to děje?
Nemáme pohon!
Zastavit loď! Spustit kotvy!
Rozkaz!
Něco se k nám blíží!
Bohyně moří!
- Plujeme! - Jsme zachráněni!
Byla to ona, bohyně moří!
Chraň nás od zlého.
Výš, ještě výš.
Obranné kouzlo.
Odkud ho zná?
Svatá prostoto, je z ní člověk!
Dávejte pozor! Co to děláte?
Nechte toho, je to nebezpečný!
Okamžitě přestaňte!
Vždyť se jen snažím zachránit vaši sestru.
Je tady! Vyslyšela mé volání.
Fudžimoto.
Tys přišla, má milovaná.
Nádherné moře.
Kouzelné od břehů k břehům.
Jako bych byla zase ve velkém oceánu.
Jde o Ponjo. Ochutnala lidskou krev
a připravila mě o všechen elixír!
Ponjo? Nádherné jméno.
Celé je to moje chyba.
Vůbec ji nezvládám.
Nastal totální chaos.
Ani trochu nechápe, co provedla.
Teď je z ní holčička a utekla za nějakým klukem.
Jestli ji nezastavíme, celá zem je odsouzená k zániku!
Ale ne, už padají družice!
Gravitační pole země...
Upokoj se.
Sósuke... Tak se ten chlapec jmenuje.
Máte svou sestru moc rády, že ano?
A co kdyby se z Ponjo skutečně stal člověk, drahý?
Použij dávné kouzlo.
Jestli je Sósukova láska opravdová, Ponjo navždy přijde o své schopnosti.
A jestli opravdová není, promění se naše dcera v mořskou pěnu!
Všichni z ní pocházíme, můj drahý.
Je mu teprve pět!
Spěte sladce, dětičky.
Sósuke!
Dobré ráno, Ponjo.
Dobré ráno, Sósuke.
Málem nás to zatopilo.
Kde je Lisa?
Nejspíš někde uvízla.
Kdybychom tak měli člun.
Tamhle je!
Na ten se nevejdeme.
Ale vejdeme.
Paráda!
I svíčka je větší.
Vejdeme se.
To je skvělý.
Skvělý!
Chytni ji za příď.
Dobře.
Můžeme?
Můžeme!
Drží se!
Bezva, nikudy nezatéká.
Teď musíme naplnit bojler.
Voda musí jít tudy
a natéct až do bojleru.
Vystřelil jako raketa!
Je to v suchu, Ponjo.
V suchu!
Ano, v suchu.
- V suchu? - V suchu!
Je to v suchu! V suchu!
BEZPEČNOSTNÍ ZÁPALKY
Pálí?
Pálí!
- To pálí! - Pálí.
Svíčka hoří.
Už hoří!
Pálí to! Pálí!
Pálí to?
Paráda!
- Je to v suchu, Sósuke! - Jo.
- Parádní! - Jo.
To je legrace.
Hoří, že jo?
Pálí, že jo?
Drž hlídku vepředu, já budu kormidlovat.
Dobře, hlídka vepředu.
Koukni, silnice.
Po té jela Lisa.
Lisa tu není.
Najdeme ji. Dala mi slib.
To jsou prastaré ryby z devonu.
Pancířnatec.
- A tohle je... - Dvojdyšník.
Dvojdyšník!
Tahle je obrovská.
To je devonka.
Devonka!
Ahoj!
Loďka!
Ahoj!
Volají na nás.
Ahoj!
Jedem!
Dobrý, že jo?
Teď, Ponjo.
Dobrý den.
Báječný člun.
Ty jsi Lisin klouček.
Není to klouček, je to Sósuke.
Tohle je Ponjo.
Teď jsem Ponjo, předtím jsem byla rybka.
Rybka?
Ponjo je moc pěkné jméno.
Neviděli jste prosím Lisu?
Lisu?
Copak není s vámi?
Je v domově důchodců.
Prosím?
Naše miminko.
Copak se stalo?
To si máme vzít?
Dej ten hrneček holčičce.
Děkujeme.
Ochutnáme ji.
Moc dobrá.
Tu vařila Lisa.
Pro miminko!
Chlapeček bohužel polívku ještě nesmí.
Ale mně pomůže, abych pro něj měla mlíčko.
Lisa mi taky dávala mlíčko.
Můžu tu polévku sníst, Ponjo?
Tak jo.
Děkuju.
To jsou lidé z města.
Jako když je slavnost!
Ahoj! Nepotřebujete pomoc?
Zatím dobrý, děkujeme!
Jeďte prosím za námi,
míříme do hotelu na vršku.
Dobře, rozumím!
Je tu celé město.
Jsem ráda, že se nikomu nic nestalo.
Opatrně, Ponjo.
Vydržte chviličku.
Mlíčko!
Páni.
Mlíčko!
Ponjo vyjedla všechnu šunku.
Děkuju. Z těch bude moc dobré mlíčko.
Určitě se ti bude hodit ještě jedna svíčka, Sósuke.
Děkuju. Ponjo ji zvětší.
- Dávejte na sebe pozor! - A děkujeme!
Co se děje, broučku?
Neplač.
Ponjo!
Sósuke!
To je Sósuke!
Opravdu!
Kde je Lisa?
Jak to, že není s vámi?
Jedu ji vyzvednout.
Takže tu vlnu přežila!
Sósuke, vezmi mě s sebou!
Teď to nejde, Kumiko, dělám něco jiného.
Všechny z domova důchodců evakuovali do parku.
- Buďte opatrní! - Hodně štěstí!
Později je vyzvedne jiná loď.
Hodně štěstí, kapitáne!
Ponjo, čas vyměnit svíčku.
Ještěže jsme dostali novou.
Pořád to dost pálí.
Ahoj.
Ponjo, můžeš tu svíčku zvětšit?
Tak jo.
Tobě se chce spát?
Ponjo?
Ponjo.
Tady už se dá jít po dně.
Je vidět silnice.
Náš člun!
Ponjo!
Ponjo, vzbuď se!
Sósuke.
Takhle mě neděs.
Už jsem se bál, že se zase proměníš v rybku.
To je Lisino auto! Ponjo, Lisino auto!
Liso!
Tady máš člun.
Teče ti voda z očí.
Půjdeme hledat Lisu.
Jo.
DOMOV DŮCHODCŮ SLUNEČNICE
- Nechalas tam pléd! - Kdo by ho potřeboval?
Koukněte, velryba!
To je nádhera!
Přestala mě bolet kolena!
Čeho jsme se tak bály?
Tohle je onen svět?
Co na tom záleží? Je tady krásně.
Pozor, prosím! Všechny pojďte ke mně.
Už jdeme!
Tak jdeme?
Je skvělé se zase proběhnout.
Kdo tam bude první!
Vyhrála jsem!
Jsi jako blesk, Kajo.
Ticho! Ticho už!
Blíží se okamžik pravdy.
Sósuke a Ponjo už jsou za rohem.
Páni!
Zvítězí láska?
Nemůžu se dočkat!
To je romantika!
Ticho!
Vy všechny toho budete účastny.
Čekejte prosím trpělivě.
Pane Fudžimoto, nechcete těm dětem ublížit, že ne?
Nesmysl, vždyť je to Ponjin otec.
Jistěže jim neublížím.
Pokud projdou touhle zkouškou...
Omluvte mě.
Velmi milý muž.
Kam zmizela Lisa?
Už celou věčnost si povídá s Ponjinou mámou.
Musí to pro ni být těžké.
Zajímalo by mě, o čem spolu mluví.
Tak to zjistíme. Liso!
Liso!
Držíme dětem palce!
Liso!
Musíš být strachy bez sebe.
Sósuke si poradí.
Je to šikovný kluk.
Všem vám moc děkuju. Bude potřebovat vaši podporu.
Beze všeho!
Ponjo, jsme u tunelu.
MĚSTSKÝ PARK SANDŽÓ
OBOUSTRANNÝ PRUH
STOP DEJ PŘEDNOST
STOP
Já už jsem tudy šel.
Ponjo?
Mně se to nelíbí.
Pevně se mě drž.
Ponjo!
Ponjo, prosím, neumírej!
Ponjo!
Ponjo, vzbuď se!
Tiše, nebuď ji.
Čekal jsem na tebe, Sósuke.
I Lisa a všechny dámy z domova na tebe čekají.
Lisa?
Pojď se mnou. Ponjo vezmi s sebou.
Potichu, ať se nevzbudí.
Sósuke!
Neposlouchej ho!
Všechny převezl a odvedl je s sebou.
- Toki! - Ale mě neobalamutil.
Už nemáme času nazbyt!
Nevidíte, co se děje?
Jestli se Měsíc přiblíží ještě o píď, je po nás!
Nic lepšího nezvládneš?
Sósuke, pojď ke mně!
Poslouchej mě, Sósuke. Jsi poslední naděje téhle planety.
Nenuť mě použít sílu.
Ponjo!
Takhle se chováš ke svému otci?
Ponjo!
Utíkej, Sósuke!
Nic nechápete!
Zvládneš to!
Skoč!
Co zase?
Liso!
Sósuke.
Ponjo!
Podívejte.
Kde to jsme?
Tak ty jsi Sósuke.
Dobrý den. Vy jste Ponjina máma?
Ano.
Děkuju, žes moji dceru přivedl zpátky.
Ponjo otevřela kouzelnou studnici, aby se mohla stát člověkem.
K tomu ale potřebuje chlapce,
který jí rozumí a přijme ji takovou, jaká je.
Víš, že dřív byla rybkou?
Ano.
Když ochutnala tvou krev, proměnila se v mořskou pannu.
To je pravda!
Olízla mi prst a on se mi zahojil.
Tak proto je napůl rybka a napůl člověk.
Přijímáš ji takovou, jaká je?
Budu mít Ponjo vždycky rád, ať je rybka, nebo člověk,
nebo něco mezi tím.
Pojď ke mně, Ponjo.
Sósuke slíbil, že tě přijme takovou, jaká jsi.
Aby ses však opravdu stala člověkem, musíš se vzdát svých schopností.
Dokážeš to?
Ano.
Až se vrátíte na souš, vtiskni té bublince pusu
a Ponjo se promění v pětiletou holčičku.
To je super, Ponjo!
Děkuju, Ponjina mámo.
Naše planeta je zase v bezpečí.
To je báječné, Sósuke!
Sósuke!
Sósuke.
Moc ti děkuju, Liso.
A já tobě, Gran Mamare!
Jste všichni v pořádku?
Počkejte, zajdu pro vozíky.
Šetři síly, my to vyjdeme.
Úžasný pocit!
Tenhle člun je myslím tvůj.
Děkuju.
Snad mi odpustíš. Ruku na to?
Dobře se o Ponjo starej.
To je Kóiči!
Kóiči!
Lisa! A Sósuke!
Koukni, Ponjo, Kóiči je tady!
Ponjo, Ponjo, Ponjo, rybičko malá,
z moře jsi k nám nečekaně připlavala.
Ponjo, Ponjo, Ponjo, malá holčičko,
koukni na to svoje krásné kulaté bříško.
Klepy klep, hopky hop,
miluju své nožičky, utíkám nonstop!
Chňapy chňap, houpy hou,
miluju i ručičky, podej mi tu svou.
Jen s ní je mi do skoku
a moje srdce plesá.
Mňamka, pusa, objetí,
mňamka, pusa, objetí,
moje láska k ní letí,
k růžolícímu děvčeti.
Ponjo, Ponjo, Ponjo, rybičko malá,
z moře jsi k nám nečekaně připlavala.
Ponjo, Ponjo, Ponjo, malá holčičko,
koukni na to svoje krásné kulaté bříško.
KONEC
Překlad titulků: Klára Míčková